Слайд 1РОЗДІЛ І.
ФІЗИЧНІ ОСНОВИ МЕХАНІКИ
Слайд 2Лекція №2. Вступ до механіки. Елементи кінематики
Предмет механіки.
Класична, релятивістська та
квантова механіки
Фізичні моделі механіки
Простір та час.
Системи відліку
Слайд 31. Предмет механіки.
Механіка – це розділ фізики, який вивчає
найбільш просту і найбільш загальну форму руху матерії – механічний
рух.
Слайд 4Під механічним рухом тіла розуміють зміну положення тіла (або його
частин) в просторі і часі по відношенню до інших тіл
(або інших частин тіла).
Слайд 5Механіку поділяють на три частини, це:
кінематика – вивчає рух тіл
без виявлення причин, що його зумовили;
динаміка – вивчає закони руху
тіл і причини, що зумовили цей рух;
статика – вивчає закони рівноваги тіл або системи тіл (більш детально вивчається у курсі теоретичної механіки).
Слайд 62. Класична, релятивістська та квантова механіки.
В залежності від швидкості
і розмірів тіл, рух яких вивчають, виділяють:
класичну механіку (механіку
Галілея-Ньютона) – вивчає рух макроскопічних тіл, що рухаються зі швидкостями значно менши-ми швидкості світла;
релятивістську механіку (механіку Ейнштейна) – вивчає рух тіл зі швидкостями порівняними зі швидкістю світла;
квантову механіку (хвильову механіку) – вивчає рух мікроскопічних тіл (окремих атомів і елементарних частинок).
Слайд 73. Фізичні моделі механіки
Основним принципом сучасної фізики є принцип моделювання.
Модель – це абстрактний об’єкт, що має основні властивості реального
об’єкту (матеріальна точка, точковий заряд, ідеальна рідина, абсолютно чорне тіло тощо).
Моделювання – це процес заміни опису реального об’єкту (як правило надзвичайно складного) набагато простішим описом адекватної моделі, що дає змогу значно спростити процес його фізичного аналізу.
Слайд 8Для описання механічного руху та розв’язання основної задачі кінематики вводять
такі основні фізичні моделі та поняття:
абсолютно тверде тіло (АТТ) –
тіло, деформацією якого за даних умов можна знехтувати;
суцільне середовище – тверді тіла, рідини та гази, молекулярною будовою яких нехтують за даних умов.
матеріальна точка (МТ) – це тіло, що має масу, але розмірами якого в умовах даної задачі можна знехтувати;
Слайд 104. Простір та час. Системи відліку.
Для фізики та інших
природничих наук поняття простору та часу є основними.
Простір виражає
відокремленість об’єктів та їхню протяжність.
Час характеризує послідовність існування явищ і відокремленість різних стадій розвитку, тривалість, періодичність та швидкість процесів.
Слайд 11В класичній механіці, за концепцією І. Ньютона, поняття простору та
часу мають абсолютний характер, незалежний від матеріальних об’єктів.
Абсолютний простір
– безмежна порожнеча, нерухома і проникна, безперервна, однорідна, ізотропна.
Абсолютний час – безвідносний до будь-чого зовнішнього, безперервний і однорідний, плине рівномірно в одному напрямі від минулого до майбутнього.
Слайд 12З розвитком науки змінюються уявлення про простір і час.
Теорія
відносності А. Ейнштейна привела до заміни класичної концепції простору і
часу новою концепцією, згідно якої, простір і час – відносні, органічно пов’язані між собою і з рухом матерії. Матерія, рух, простір і час розглядають як одне ціле.
Слайд 13Оскільки рух тіл відбувається у просторі і у часі, то
для його описання необхідно знати, в яких місцях простору і
в які моменти часу це тіло знаходилось.
Положення тіла визначають відносно якого-небудь іншого, довільно вибраного тіла – тіла відліку.
Сукупність про-сторової системи координат і годин-ника, пов’язаних з тілом відліку, нази-вають системою відліку.
Слайд 155. Переміщення, шлях. Рівняння руху матеріальної точки.
При вивченні руху
тіл, найбільш часто використовують декартову прямокутну систему координат.
Слайд 16Положення точки у просторі в декартовій системі координат визначають трьома
координатами x, y, z або радіус-вектором , проведеним з
початку координат у дану точку (на рисунку, наприклад, – радіус-вектор точки 1).
z
y
x
O
1
2
Слайд 17Рух точки в просторі описують рівнянням руху, характеризують переміщенням, швидкістю
і прискоренням.
Основною задачею кінематики є визначення положення тіла у просторі
відносно інших тіл у даний момент часу.
Рівняння руху – математичний вираз, який чітко дозволяє визначити місцеположення тіла у просторі в даний момент часу:
або
Слайд 18Переміщення – це векторна фізична величина, що являє
собою радіус-вектор, проведений із точки початку руху тіла (точка 1)
у точку кінця руху (точка 2),
Слайд 19Лінію, вздовж якої тіло рухається, називають траєкторією.
Шлях – скалярна
фізична величина, що дорівнює довжині лінії траєкторії руху тіла, [S]=м.
Слайд 216. Швидкість та прискорення
Для характеристики інтенсивності зміни тілом свого
положення у просторі з часом вводять поняття швидкості.
Середньою швидкістю
називають векторну фізичну величину, що чисельно дорівнює відношенню переміщення до проміжку часу, за який це переміщення було здійснене:
Слайд 22Якщо визначити швидкість у даний момент часу, тобто взяти границю
від при Δt0, то будемо мати миттєву швидкість:
або
Слайд 23Миттєвою швидкістю називають векторну фізичну величину, що чисельно дорівнює зміні
переміщення з часом:
У випадку, коли Δt0, Δr і Δs
(переміщення і шлях) майже співпадають, тоді маємо:
або
а
Слайд 25Для характеристики інтенсивності зміни швид-кості тіла з часом вводять поняття
прискорення.
Прискорення – це векторна фізична величина, що характеризує зміну
швидкості з часом:
(середнє прискорення)
(миттєве прискорення);
Слайд 26Знаючи кінематичне рівняння руху, шляхом диференціювання за часом можна знайти
швидкість і прискорення в будь-який момент часу (пряма задача кінематики).
Навпаки, знаючи прискорення точки, а також початкові умови (положення і швидкість в початковий момент часу t0=0), можна знайти переміщення і траєкторію руху точки у момент часу t (обернена задача кінематики).
Дійсно, із формул швидкості і прискорення випливає, що і тоді:
Слайд 27Розглянемо матеріальну точку, що рухається вздовж довільної траєкторії зі змінною
швидкістю.
7. Нормальне і тангенціальне прискорення
Слайд 29Прискорення може виникнути при зміні швидкості не лише за величиною,
але і за напрямом, тому прискорення (або повне прискорення) має
дві складові:
тангенціальне прискорення характеризує зміну швидкості за величиною і направлене по дотичній до траєкторії руху точки:
або
нормальне прискорення характе-ризує зміну швидкості за напрям-ком і направлене до центру кривиз-ни траєкторії у даний момент часу:
або
де R – радіус кривизни траєкторії.
Загальне (повне) прискорення визначається за теоремою Піфагора:
Слайд 30Розрізняють такі види руху:
1) прямолінійний рівномірний рух:
υ=const
Слайд 312) прямолінійний рівнозмінний (рівноприско-рений або рівносповільнений) рух:
aτ
υ
Слайд 323) рівномірний рух по колу:
R
a
an
aτ
υ
Слайд 334) криволінійний рівнозмінний рух :
a
aτ
an
r
r
r
aτ
an
a
Будь-яку криволінійну траєкторію руху тіла можна
розкласти на прямолінійні ділянки та ділянки, що є частинами кіл
різного радіусу.
Слайд 348. Поступальний та обертальний рухи. Рух по колу.
Поступальний рух
– рух абсолютно твер-дого тіла (АТТ), при якому пряма лінія,
що спо-лучає дві довільні точки тіла, залишається па-ралельною сама собі, тобто всі точки тіла опи-сують паралельні траєкторії та мають однакові швидкості і прискорення в даний момент часу (рух АТТ можна розглядати як рух МТ).
Слайд 35Обертальний рух – рух абсолютно твердого тіла (АТТ), при якому
всі точки тіла описують траєкторії у вигляді концентричних кіл, центри
яких лежать на одній прямій, яку називають віссю обертання.
Площини, в яких знаходяться кола, є паралельними між собою та перпенди-кулярними до осі обертання.
Слайд 37Положення в просторі абсолютно твердого тіла, що здійснює обертальний рух,
визначають кутовим переміщенням Δφ – значенням кута повороту навколо осі
обертання із деякого умовно вибраного початкового положення цього тіла.
Обертання навколо нерухомої осі здійснюють ротори турбін, електричних генераторів і двигунів, колісні вали двигунів внутрішнього згоряння і т. д.
Слайд 38Кінематичною характеристикою напрямку і швидкості обертання тіла є кутова швидкість.
Кутовою
швидкістю називають векторну величину, що чисельно дорівнює зміні кутового переміщення
з часом:
Кутовим прискоренням називають векторну величину, що чисельно дорівнює зміні кутової швидкості з часом:
Слайд 42Величини, що описують лінійні і кутові характеристики руху пов’язані між
собою формулами зв’язку:
Слайд 43Періодом обертання називають час, протягом якого тіло здійснює один повний
оберт
Оскільки тіло, що рівномірно обертається з кутовою швидкістю ,
за час Т повертається на кут , то
Частотою обертання називають кількість обертів, що робить тіло за одиницю часу:
Слайд 44Поширеною різновидністю криволінійного руху є рух точки по колу. При
обертанні кількох жорстко зв’язаних точок, наприклад А і В, вони
мають різні лінійні швидкості, але всі точки за проміжок часу Δt зміщуються на той самий кут Δφ, тобто обертаються з однаковою кутовою швидкістю .
Слайд 45Лекція №2. Вступ до механіки. Елементи кінематики.
Предмет механіки.
Класична, релятивістська
та квантова механіки.
Фізичні моделі механіки.
Простір та час. Системи
відліку.
Переміщення, шлях. Рівняння руху матеріальної точки.
Швидкість та прискорення.
Нормальне та тангенціальне прискорення.
Поступальний та обертальний рухи. Рух по колу.